Tata vrea să-i călcăm pe urme...
Să salvăm oameni, să vânăm chestii...treburile familiei.
Am niște coșmaruri, și uneori devin realitate.
Poftim?
Am visat moartea Jessicăi înainte să se întâmple.
O viziune. A început ca niște coșmaruri.
Au început încă de când era treaz.
Cu cât mă apropii mai mult de demon, cu atât mai clare sunt viziunile.
A spus că are planuri mari cu mine și copiii ca mine.
- Ai idee ce-a vrut să zică? - Nu.
Max, puterile ți-au apărut cu șase-șapte luni în urmă, nu?
- De unde ai știut? - Pentru că atunci au apărut la mine.
Același lucru ne-a omorât și mamele. Iar noi am fost aleși.
- Pentru ce? - Habar n-am.
Frate, eu nu înțeleg de ce. Poate pentru că semănăm așa de bine?
Nu seamănă deloc cu tine.
A omorât deja doi oameni, și îl vânează pe al treilea.
Ți-a spus ceva?
Nu, nimic.
Alo? Da.
Bine.
- Bună seara, Dennis! - Salut, doctore!
- Aș vrea să mă uit la o armă. - Da, cum să nu...
Serios?
Aceea.
În regulă.
E pentru vânătoarea de curcani. Calibrul 12, armare manuală.
Nu lasă mare lucru-n urmă, după părerea mea.
Ce fel de gloanțe necesită?
Uite-aici.
Îi duc pe băieți la cabană weekend-ul ăsta... dacă vrei...
Adică, dacă vrei poți să vii.
Nu, mersi. Știi doar că armele m-au neliniștit dintotdeauna.
- Asta intră aici, nu? - Hei, doctore, nu, nu!
N-ai voie să o-ncarci în spații închise! Nu e legal.
- E-n regulă, Dennis. - Nu, nu!
E-n regulă, Dennis. Totul o să fie...
- ... bine. - Doctore!
Nu. Nu, e-n regulă.
E-n regulă. Totul o să fie bine.
Hai, Sam, trage-ți fermoarul! Să mergem!
Ce-ai?
Rock în Nebraska, sursa voastră de muzică clasică, toată noaptea.
Nu știu, frate. De ce nu stăm să ne gândim un pic la asta?
La ce să ne gândim?
Nu știu dacă e așa bine să mergem la Roadhouse.
E o altă premoniție, sunt sigur.
- O să se-ntâmple. Ash ne va spune când. - Da, dar...
Ar putea avea legătură cu demonul.
- Viziunile mele sunt mereu legate de el. - Păi asta ziceam și eu.
O să fie vânători. Nu știu dacă să anunți că...
... ești un ciudat supranatural care comunică cu demoni...
... e cea mai bună idee, înțelegi?
Deci acum sunt un ciudat?
Ai fost dintotdeauna.
Fir-ar să fie, domnișorico, ăia erau banii mei de cazare.
Cred c-o să dormi în camion la noapte.
Ar fi trebuit să verifici scorurile înainte să dai banul!
Mă tem c-ai fost țepuit, Ed!
- Nu poți sta departe deloc, așa-i? - Nu, din câte se pare. Ce faci, Jo?
- Unde-i Ash? - În camera lui din spate.
- Perfect. - Și fac bine.
Scuze, e... suntem pe fugă.
Ash!
Hei, Ash!
Salut, doctore Afurisilă!
Sam. Dean. Sam și Dean.
Salut, Ash!
Avem nevoie de ajutorul tău.
La naiba! Păi atunci să-mi pun pantalonii pe mine.
Am găsit ceva. E logo-ul de la autobuzele Blue Ridge.
- Guthrie, Oklahoma. - În regulă, fă-mi o favoare.
Vezi dacă găsești vreun semn demonic ori vreo profeție cu numele "Guthrie".
Crezi că demonul este acolo?
- Da, tot ce se poate. - De ce-ai crede asta?
Verifică și gata, bine?
Nu, domnule, nimic. Niciun demon.
În regulă, verifică altceva.
Caută un incendiu în Guthrie. S-a întâmplat în 1983.
Focul a pornit dintr-un dormitor de copil...
... în noaptea în care puștiul împlinea 6 luni.
Uite, asta-i chiar bizar, frate! De ce naiba aș căuta așa ceva?
- Pentru că te-aștepta o bere. - Lasă-mă 15 minute.
- Cum? - REO Speedwagon?
Normal că REO. Kevin Cronin îl cântă din suflet.
Îl cântă din păr. E o diferență.
Chestia aia pe care-o caută Ash...
Și mama ta a murit la fel, nu? Un incendiu în camera lui Sam?
Jo, e o chestie de familie.
- Aș putea să vă ajut. - Sunt sigur c-ai putea.
Dar trebuie să ne descurcăm singuri de data asta.
În plus, dacă aș fugi cu tine, probabil m-ar omorî mama ta.
- Ți-e frică de mama? - Cred că da.
- Avem un indiciu. Trebuie să plecăm. - În regulă, Jo. Ne vedem mai târziu.
Glumești, așa-i?
L-am auzit undeva și nu pot să mi-l scot din minte.
Nu știu, frate. Ce-ai găsit?
Andrew Gallagher. Născut în '83, ca și mine.
Și-a pierdut mama într-un incendiu la exact șase luni, la fel ca mine.
Crezi că un demon i-a omorât mama?
- Așa se pare. - De unde ai știut să-l cauți?
Dacă premonițiile nu sunt despre demon, ele sunt legate de copiii vizitați de el.
- Ca Max Miller, îl mai ții minte? - Dar el era doar un psihopat pirpiriu.
Omora oameni, iar eu aveam aceleași viziuni despre el.
S-ar putea întâmpla din nou cu tipul ăsta, Gallagher.
- Cum dăm de el? - Habar n-am.
Nu tu adresă, nu tu serviciu...
Încă are o grămadă de datorii. Telefon, credite, întreținere.
- E supravegheat de agențiile statului? - N-am găsit nimic.
- L-au lăsat pur și simplu să plece? - Așa se pare.
Avem o adresă de la ultimul serviciu, de-acum un an.
Începem de acolo.
N-o să scoateți nimic de la Andy, băieți. Regret, dar nimeni nu reușește.
- Nimeni? - Sunteți recuperatori, nu?
Trec pe-aici din când în când.
Nu știu ce le spune Andy, dar nici că se mai întorc.
De fapt, suntem avocații stră-mătușii lui, Lita.
A murit, odihnească-se în pace, dar i-a lăsat lui Andy o grămadă de bani.
Da. Deci ești prieten cu el?
Da, am fost. Nu l-am mai văzut de mult.
Andy? Andy e cel mai tare, frate!
- Chiar așa? - Andy poate să te bage oriunde.
M-a băgat odată în culise la Aerosmith. A fost super!
Ce-ar fi să mai și muncești, Webber?
Da, șefa. Sigur.
Uite, dacă vrei să-l găsești, încearcă pe strada Orchard!
Caută o dubiță cu o regină barbară pictată pe lateral.
O regină barbară...
Stă călare pe un urs polar. E imposibil s-o ratezi.
Scuze, începe să-mi placă tipul. Dubița e chiar mișto.
- Ce-ai pățit? - Nimic.
Zici că ți s-au înecat corăbiile. Care-i treaba?
Andrew Gallagher, e al doilea astfel de tip pe care-l găsim.
Demonul i-a vizitat pe când erau copii, iar acum au ajuns criminali.
Nu știm nimic despre el. Ar putea fi nevinovat.
- Pân-acum, viziunile nu m-au înșelat. - Unde vrei s-ajungi?
- Cred că sunt unul dintre ei. - Ba nu, nu ești.
Demonul a spus că are planuri cu mine și cu ceilalți copii ca mine.
- Da? - Da, poate chiar ăsta-i planul.
Poate că nu suntem altceva decât niște ciudați paranormali.
Poate că toți ar trebui să fim...
- Ce, niște criminali? - Da.
Adică demonul vrea să ieșiți și să omorâți oameni cu puterea minții?
Hai, lasă-mă! Nu ești criminal, Sam.
- Nu-ți stă în fire. - Nu?
Din câte-mi amintesc, ucid tot felul de chestii.
Chestiile alea au cerut-o. E o diferență...
Uite-l.
El e, tipul ăla mai în vârstă. El e ucigașul.
Atunci ia-te după el. Eu rămân cu Andy. Fugi!
- Salut. - Salut.
- Mișto mașină. - Da, mersi.
Cutie manuală, din '67. Cel mai bun an pentru Impala, părerea mea.
O mașină clasică, cu adevărat tare.
Da. Ei bine, tocmai am refăcut-o.
- Nu poți renunța la o astfel de mașină. - Chiar că.
Mi-o dai și mie o tură?
- Sigur, frate. - Ce tare!
Hopa sus!
- Așa. - Drăguț.
- Ai grijă! - Bine.
Alo? Da.
Alo? Da? Bine.
- Dean, a luat Andy Impala! - Știu.
Practic mi-a cerut-o, și eu i-am dat-o.
- Ce-ai făcut? - M-a păcălit pe față.
Mi-a controlat mintea, frate!
L-am ținut departe de magazinul de arme.
Credeam că e-n regulă.
Am crezut că a scăpat, cel puțin...
Aș fi putut să rămân cu el.
Andy, ce faci, frate?
Andy, ce-i cu tine aici?
A murit dr. Jennings.
O, nu! Îmi pare rău.
Nu știu...
Eram trist, și am vrut să te văd.
Ei bine, mă bucur că ai făcut-o.
Mi-a fost dor de tine.
Știi ce? Te-au căutat niște tipi, de dimineață.
Ce tipi?
Slavă Domnului!
Îmi pare rău, iubito, n-o să te mai părăsesc niciodată!
Măcar a lăsat cheile-n contact.
Da, un adevărat samaritean.
Nu-i merge doar pe ochi frumoși. Trebuie să comande verbal.
Doctorul tocmai ce închisese telefonul când s-a aruncat în fața autobuzului.
- L-o fi sunat Andy sau ceva. - Nu știu, poate.
- Poftim? - Nu știu dacă el e omul nostru.
L-ai condamnat pe O.J. numaidecât, și încă mai ai dubii?
Nu pare genul de criminal cu sânge rece, atâta tot.
Și O.J. chiar era vinovat.
Oricum ar fi, cum dăm noi de tipul ăsta?
Nicio problemă!
Nu e tocmai greu de observat.
Hai să aruncăm o privire!
Hai, dă-o-ncolo!
E minunată, îți spun eu.
Totuși, nu pare bârlogul unui criminal în serie.
N-are tablouri cu clovni pe pereți, și nici foarfeci înfipte în poze.
Dar tigrul...
Hegel, Kant, Wittgenstein. Numai lecturi grele, Dean.
Da, și pipa lui Moby Dick.
Știi, mi-ar plăcea ca-ntr-o zi să stau...
... și să mănânc ceva gătit altfel decât la microunde.
Ce nu-nțeleg eu, e motivul. Adică doctorul chiar era curat.
- De ce să-l fi omorât? - Asta dacă a fost Andy.
- Gata, frate. - Ce?
Cineva i-a comandat doctorului să se arunce în fața mașinii.
Iar Andy se întâmplă să aibă puteri telepatice. Ia fă socoteala!
- Nu-l cred în stare. - De unde poți să știi?
- De ce-i iei apărarea? - N-ai dreptate.
- În legătură cu Andy? - Crezi că nu v-am văzut?
- De ce mă urmăriți? - Ei bine, suntem avocați.
- A murit o rudă de-a ta... - Spuneți adevărul!
- Asta încerc să... - Vânăm demoni.
- Poftim? - Dean!
Demoni, spirite, chestii mai rele decât cele mai negre coșmaruri ale tale.
- El e Sam, fratele meu. - Taci!
Încerc, dar e medium, la fel ca tine.
Nu chiar ca tine. Crede că ești un criminal.
Și se teme c-o s-ajungă la fel, pentru că sunteți cu toții parte din ceva groaznic.
Aș vrea să se înșele, dar mă tem c-ar putea avea dreptate.
Bine, știi ce? Lasă-mă-n pace!
- Bine. - În regulă?
- Ce faci? - Ți-am spus să mă lași în pace!
Pleacă de-aici! Condu mai departe și nu te opri!
- Nu-ți merge cu mine, Andy! - Cum?
Poți comanda lumii ce să facă. Îi poți spune ce să gândească.
Asta-i o nebunie!
Totul a început acum un an, nu-i așa? După ce ai împlinit 22 de ani.
Chestii mici la început, după care ai ajuns să le controlezi.
- De unde știi toate astea? - Același lucru mi s-a-ntâmplat și mie.
Și mama mea a murit într-un incendiu. Și eu am puteri.
- Noi doi suntem legați. - Pleacă și gata!
De ce l-ai pus pe doctor să se arunce în fața autobuzului?
Poftim?
- De ce l-ai omorât? - Nu l-am omorât.
Alo?
Sigur, pot să fac asta.
Hei!
- Ce faci acolo? - E în regulă.
Doamnă, nu! Nu!
Sam, ce s-a întâmplat?
Eu nu i-am făcut nimic.
- O femeie arde de vie. - Ce altceva ai mai văzut?
O benzinărie. O femeie pe cale să se sinucidă.
- Cum adică "pe cale să"? Ce...? - Taci din gură!
- Cineva i-a comandat asta la telefon. - Când?
Nu știu. Cât timp stăm cu ochii pe el, n-o poate răni.
- N-am făcut rău nimănui. - Da, nu încă.
Fugi!
Nu, nu tu! Tu rămâi aici cu mine.
Hei, eu sunt. E moartă. A ars de vie, așa cum ai spus.
- Când? - Cu câteva minute înainte s-ajung.
Nici nu s-a dus bine mirosul.
Ce se întâmplă cu viziunile tale? Am început cu stângul.
Nu le pot controla. Nu știu care-i treaba.
Andy era cu noi când s-a întâmplat.
N-are cum să fie el. E altcineva.
- N-are niciun sens. - Altceva?
Mă mai învârt pe-aici, să văd ce pot să aflu.
Ai...? Vezi imagini cu oameni pe cale să moară?
E imposibil.
Mulți oameni ar spune același lucru și despre tine.
- Viziuni ale morții? - Da.
Frate, e nasol. Când m-am trezit cu puterile...
... a fost ca un miracol, știi? Ca și cum aș fi câștigat la loterie.
Și tot într-o dubiță locuiești.
Nu înțeleg. Ai putea avea tot ce ți-ai dorit vreodată.
Am tot ce-mi trebuie.
- Deci de fapt nu ești un criminal, nu? - Asta încercam să-ți spun.
E bine.
Înseamnă că nu e nicio speranță pentru noi.
Victima se numește Holly Beckett, 41 de ani, necăsătorită.
- Cine e? - Habar n-am.
Pe drum, l-am sunat pe Ash. A descoperit ceva.
Se pare că Holly Beckett a născut la 18 ani, în 1983.
În aceeași zi în care te-ai născut și tu.
Andy, ai fost adoptat?
- Păi... da. - Ai fost?
- Și ai uitat să menționezi asta? - N-a venit vorba până acum.
Nu știu cine sunt părinții mei naturali.
Și cum ai zis și tu, mama adoptivă a murit când eram mic.
Crezi că femeia asta, Holly, ar putea fi...?
Nu știu. Am încercat să găsesc registrele...
... dar sunt încuiate în biroul central.
Nicio problemă.
Mai bine nu vă lăsam aici, copii.
Nu, totul va fi bine.
În regulă, du-te și ia-ți o cafea, bine?
Și nu sunt ceea ce cauți.
- Super. - Am găsit.
- Pe bune? - Da.
Andy, e adevărat. Holly Beckett a fost mama ta naturală.
Are cineva un Vicodin?
Și dr. Jennings a fost doctorul ei. Adică, a supravegheat adopția.
- Ești legat strâns de ei. - Dar nu i-am omorât.
Te credem.
- Da. - Dar cine i-a omorât?
Am o bănuială destul de plauzibilă.
Holly Beckett a născut gemeni.
Am un frate geamăn malefic.
Holly v-a dat pe amândoi spre adopție.
Și ai ajuns în familia Gallagher, evident.
Iar fratele tău a fost luat de familia Weems, din nord.
Hei, Andy, cum te simți? Mai ești cu noi?
- Care era numele lui? - Uite.
Anson Weems.
Are o adresă locală.
- Locuiește aici? - Hai să-i facem o vizită!
Chiar acum primesc o poză de la registrul auto.
N-aș vrea să te tulbur și mai tare.
Ia uită-te aici.
- Hei, Trace. - Da.
Tu și Andy ați fost împreună un timp, nu-i așa?
- Da, Webber, de ce? - Nu știu, mă întrebam.
Mă întrebam ce simțeai pentru el zilele astea.
V-am văzut împreună. Se pare că încă mai e ceva între voi.
Adică, a fost ceva serios?
- Nu. - Hai, Trace, spune adevărul.
În regulă, Andy. Spune-ne tot ce știi despre tipul ăsta.
Păi, nu știu prea multe.
Webber apare într-o zi, acum vreo opt luni...
...ca și cum ar fi cel mai bun prieten. Cam ciudat, ca și cum s-ar fi căznit.
Probabil știa că sunteți gemeni.
De ce și-ar fi schimbat numele? De ce n-ar fi spus adevărul?
N-am idee.
Sam?
Sam. Sam.
Sam!
Hei! Hei!
Aici vin cu fetele.
Le place.
Adică, mie îmi place, și normal că le place și lor.
Te rog! Vreau doar să mă duc acasă.
Nu mai plânge!
Hei!
Am înțeles. Știu ce vezi la Andy.
Adică, e un geniu. Și ce cărți citește...
Într-o zi o s-ajungă mare.
Dar e parte din familia mea, nu a ta.
Nu poate fi al tău.
Nu vei mai avea nimic după seara asta.
- Dean, ar trebui să rămâi aici. - N-am nimic de obiectat.
Am fost frecat suficient pentru o zi.
Vin cu tine.
- Andy, nu. - Dacă Tracy e undeva acolo...
... atunci vin.
Bine. Încet.
Tracy, vreau să mă asculți cu mare atenție, bine?
După ce terminăm aici...
... vreau să te duci la marginea barajului. Bine?
Bine.
Și când ajungi acolo o să crezi că poți să zbori.
Și o să îți dai drumul.
Poți să zbori, nu-i așa?
Da, așa cred.
Poate o să te sperii, dar vreau să-mi spui că e în regulă.
Doar spune-ți în gând că totul e bine.
Ieși din mașină! Acum!
Chiar nu vrei să faci asta.
- Tracy! Vino încoace, vino! - Andy! Nu pot.
- N-am putut să mă controlez. - Nu-i nimic.
Nu te mișca! Nu te mișca!
- Nu! Nu! - Te omor!
- Hei, lasă-mă pe mine, bine? - Nu.
- Îl omor. - Mă descurc eu.
- O să te omor! - Andy, ascultă-mă! Ascultă-mă!
Tracy, oprește-te!
Am spus să te oprești!
- Cum ai făcut asta? - Exercițiu, frate.
Dacă ai exersa, ai ști.
Câteodată nu e nevoie de cuvinte.
Dacă e nevoie, tot ce-ți trebuie e asta.
- Câteodată, merită bătaia de cap. - Nenorocitule.
Înapoi, Andy, sau Tracy o să zboare un pic.
Nu-i așa, Trace?
Sunt mai puternic ca tine. Pot s-o fac.
Bine, bine. Bine.
În regulă, te rog doar să n-o rănești.
Nu fi supărat pe mine, bine? Știu, totul e aiurea.
N-am vrut să se întâmple asta. Doar că...
Tracy încearcă să se bage între noi.
- Ești nebun... - E un gunoi. Frate, toate sunt așa.
Putem să-i manipulăm. Putem să-i punem să facă ce vrem noi.
Ești chiar așa de prost?
Dacă afli că ai un frate geamăn, îi dai un telefon.
Ieși cu el la o bere. Nu te apuci să omori oameni.
Am vrut să-ți spun de mult timp, frate.
Dar nu m-a lăsat. A spus că trebuie să aștept momentul.
- Cine? - Omul cu ochii galbeni.
Despre ce vorbești?
Mi s-a arătat în vis.
Mi-a spus că sunt deosebit.
Mi-a spus că are planuri mari cu mine.
Stai să vezi ce ne așteaptă, Andy, pe amândoi.
Vezi tu, el e singurul care mi-a spus că am un frate.
Un geamăn.
De ce ai omorât-o pe mama? Și de ce pe dr. Jennings?
Pentru că ei ne-au despărțit!
Ne-au distrus viețile, Andy!
Puteam fi împreună tot timpul ăsta.
Nu singuri.
Nu-i puteam lăsa să facă asta!
Nu-i puteam lăsa să scape nepedepsiți. Nu.
Ne mai vedem.
Pa-pa!
S-a împușcat.
Și l-ați văzut cu toții.
Da. Așa e.
Ia uite-l. E din ce în ce mai bun.
O să fii bine, domnișoară.
Nici nu se uita la mine.
Da, e destul de bulversată.
Nu, e diferit. E...
Nu mi-am folosit puterile asupra ei până aseară.
Acum îi e teamă de mine.
Andy, nu vreau să fac asta, dar trebuie să o-ntindem.
Uite. Ți-am scris numărul meu de mobil.
Nu trebuie să treci singur prin asta.
Dacă apare ceva, sună-mă.
- Ce-ar trebui să fac acum? - Să fii cuminte, Andy.
Sau ne-ntoarcem.
Se pare că am avut dreptate.
- În legătură cu ce? - Andy.
Până la urmă e un ucigaș.
Nu, e un erou. Și-a salvat prietena, mi-a salvat viața.
Ideea e că aseară a omorât pe cineva.
Nu e un psihopat cu spume la gură.
Pur și simplu a fost forțat de împrejurări.
Și Webber a fost forțat, în felul lui.
Max Miller a fost forțat. Și eu am fost forțat la moartea Jessicăi.
Unde vrei să ajungi?
În condiții propice, oricine e capabil să omoare.
Poate chiar asta face demonul, ne forțează, găsește căi de a ne slăbi.
Nu știm ce vrea demonul, bine?
Nu te mai gândi la asta.
Te-am auzit mai devreme, Dean, când te-a pus Andy să spui adevărul.
- Ești la fel de speriat ca și mine. - Mintea îmi era controlată.
Ca și cum aș fi fost sedat. Nu se pune la socoteală.
- Ce? - Facem jocul din nou.
- Ori ai 7 ani? - Nu contează.
Trebuie să facem ce avem de făcut, să-l găsim pe nenorocit, și să-l omorâm!
Da. Așa cred.
Alo?
Ellen, ce faci?
Da, ajungem imediat.
Jo, du-te și mai scoate o ladă de bere.
- Mamă... - Acum. Te rog.
Îmi povestiți și mie despre ultima voastră vânătoare?
Nu, nu prea vrem.
Nu te supăra! E o chestie de familie...
Nu mai e.
Am primit asta de la Ash.
Casa lui Gallagher a ars în ziua în care a împlinit 6 luni...
... exact ca a voastră.
Credeți că a fost mâna demonului, nu? Că s-a dus după familia lui.
- Da, așa credem. - Sam.
- De ce? - Nu-i treaba ta.
Vezi cum vorbești cu mine, băiete!
Ăsta nu e numai războiul vostru.
Se apropie ceva rău și de amploare, și încă repede.
Partea lor deține toate atuurile, Noi, în cel mai bun caz, ne avem pe noi.
Împreună. Fără secrete și jumătăți de adevăr.
Sunt oameni acolo.
Ca Andy Gallagher.
Ca mine.
Și toți avem câte o putere.
- Putere? - Da. Putere psihică.
Eu am viziuni.
Premoniții. Nu știu, e diferit pentru fiecare în parte.
Demonul a spus că are planuri pentru cei ca noi.
- Ce fel de planuri? - Nu știu sigur.
Acești oameni deosebiți, sunt periculoși?
Nu. Nu toți.
Dar unii sunt. Unii chiar foarte periculoși.
- Cam câți sunt? - Am reușit să stabilim un model.
Casa le-a luat foc în noaptea când copilul lor a împlinit 6 luni.
- Nu-i adevărat. - Poftim?
Webber sau Anson Weems, sau cum îl cheamă.
M-am uitat în dosarul lui și n-a fost niciun incendiu.
Nu e nimic ieșit din comun.
Și asta iese din tipar.
Dacă mai sunt alții ca el, n-ar fi nimic în sistem.
N-ai cum să-i găsești pe toți.
Deci până la urmă, cine știe câți sunt de fapt?
- Jo, scumpo. - Da?
Mai bine aduci niște whiskey.
Traducerea și adaptarea: iDVD Supervizarea: nightmare1
SFÂRȘIT